Vse najboljše, mama.
Zame? -Neverjetno. Ne kažeš jih 40, še manj pa 50.
Charlie, prosim. Vseeno hvala.
Lahko sedaj odprem? -Ja, odpri, prosim.
Mojbog.
Všeč mi je.
Dobro. -Čudovit je.
Lahko ga zamenjaš. -Ne, ne bom.
Zares mi je všeč. Vedno...
Oprosti, da sem pozen. -Živjo. Lisa ne bo prišla? -Ne, razšla sva se.
Opazila sem, da se je tvoj status spet spremenil v samskega.
Darilo sem pozabil v svoji omarici.
Ni važno. Upam, da nisi preveč zapravil.
Ne skrbi, ni.
Kod si hodil? -Bila je norišnica. Prišel je tip s 6 vbodnimi ranami.
Ena je za malo zgrešila srce... -Nikar Tom, večerja je.
Ni še. -Vsak čas bo.
Kateri antibiotik si dal?
Mama, si govorila z Lydio? -Sem.
Hotela je priti, a ima pomembno avdicijo.
Za kaj? -Gostovanje v nekakšni TV zadevi... nekakšen "Sovražnik".
Morda bo to njen veliki preboj. -Mogoče.
Ne zadržuj diha.
Mijau. -Nehaj.
Le kako sta odraščali? Lutke z odsekanimi glavami.
Ne, s sestro sva si bili pravzaprav zelo blizu.
Oprosti, mislil sem na Anno in Lydio.
Ne vem, zakaj sem to rekla.
Tu smo v tvojo čast, mama. Oče, kako je z zdravico?
Oče, zdravica!
Za najlepšo in najinteligentnejšo žensko,
ki sem jo poznal v svojem življenju. -Hvala ti.
Vse najboljše! Radi te imamo.
Oprosti, dragi.
Sem Frederick Johnson in sem
docent na Kognitivnih znanostih na UCLA.
Izrekam dobrodošlico naši gostji, ki je pravkar prispela iz New Yorka.
V svoji disertaciji sem v poglavju in pol
poskušal v njenih citatih najti slabosti
in tako dokazati, zakaj se moti.
Samo da veste, vsakič ko sva z Alice razpravljala, je imela prav.
Alice Howland je profesorica lingvistike na univerzi Columbia.
Napisala je svoj znani ustvarjalni učbenik
"Od neuronov do samostalnikov" in ob tem vzgojila tri otroke.
Prepričan sem, da so ji bili inspiracija.
Danes je to eden od temeljnih kamnov
lingvističnega šolanja po celem svetu.
Prosim, pozdravimo Dr. Alice Howland.
Najlepša hvala.
Večina otrok govori in razume svoj materni jezik
pred četrtim letom, brez učenja, domačih nalog
in podobnega v smislu povratnih informacij.
Kako dosežejo ta neverjetni uspeh?
To je vprašanje, ki je zanimalo znanstvenike, od kar je Charles Darwin
vodil dnevnik o tem, kako je njegov sin spregovoril.
Zapisal je, da ima človek instinktivno nagnjenje,
da začne govoriti na način kot otroci, z žlobudranjem.
Od tedaj smo se veliko naučili.
Toda danes se bom osredotočila na nove študije iz mojega laboratorija
s pridobivanjem nepravilnih glagolskih oblik v pretekliku
pri otrocih v obdobju med 18 meseci in dvema letoma in pol.
Lahko bi rekli, da to sodi v veliko akademsko tradicijo
vse večjega znanja o vse manj stvareh, dokler ne bomo vedeli vsega o ničemer.
Vendar upam, da vas bom prepričala, da z opazovanjem teh otroških korakov...
Do...
Vedela sem, da ne bi smela piti šampanjca.
Do zaloge besed danega jezika.
Spoznali bomo ključno informacijo v odnosu med spominom
in računanjem, kar je samo bistvo komunikacije.
Besedišče.
Živjo. -Si le prišla. Presenetila si me.
Vstopi. Neurejeno je. Namenila sem se
počistiti. -V redu je. Ne skrbi.
Fanta sta prava packa.
Kuhinja je najhujša.
Vendar ju vzgajam in bomo videli, kako bo.
In kje sta? -Delata.
Doug je v Starbucksu, Malcolm dostavlja hrano.
Verjetno naj bi to pomenilo "zaposleni igralec"?
Si trenutno s kom? -Doug je gej.
Z Malcolmom sva nekaj imela, vendar je končano.
Vpeljal me je v Open Space.
To je najboljša gledališka skupina. -Ja, slišala sem.
Hvala. Ja, končala sem.
Bilo bi super, če bi nas videla.
Oče je rekel, da si bila zelo dobra.
Ni bilo ravno najbolje, a je lahko vsaj dobil občutek.
Da spozna, zakaj to dela,
da nas podpira. -Kako to misliš?
Res je lepo od njega, da nam pomaga.
Kako pomaga skupini?
Naša odgovornost je, da najdemo sredstva za svojo predstavo.
Na koncu dobimo delež od prodanih vstopnic.
Smo nekakšni delničarji.
Torej moraš plačati, da lahko igraš.
Ne, to je gledališka skupina. Taka je realna situacija.
Tako je tukaj. To je Los Angeles.
Lydia, kaj ne bi bil čas, da ponovno razmisliš stvari?
Pametna si. Toliko drugega bi lahko naredila s svojim življenjem.
Kot da grem na kolidž? -Ja, kot kolidž.
Kot da o tem še nisva nikoli govorili. Prav vsak dan.
Ugotovila sem, kaj hočem delati in to delam.
To je dobra stvar. -Toda na čigav račun?
Tomu pomagaš na medicini.
Anni si pomagala na pravu. -Ljubica...
To so resni poklici. Ne želim, da omejuješ svoje možnosti.
Ti hočeš izbirati namesto mene. -Ne.
Res sem srečna.
Oprosti. Nočem se prepirati o tem.
Pozabi, da sem karkoli rekla. -Pozabljeno.
Boš odgovorila? -To je le igra. S tvojo sestro
sva postali obsedeni z "Words With Friends".
Ljubko. -Ne igraj z njo. Ona je demon.
Me ne preseneča.
John?
Živjo!
John?
Kje si?
Hočeš? Izvoli.
Letak?
Ali?
Spraševal sem se, kje si. -Nikar, potna sem.
Kako je bilo? -Kaj?
UCLA. -Bilo je dobro. Bili so
zelo dovzetni. -Prepričan sem, da so bili.
Kako pa Lydia? -Dobro.
Sta se prepirali? -No...
Celo popoldne sva se trudili, da se ne bi.
Moram reči, da novica, da ti
financiraš njeno gledališko skupino, ni ravno pomagala.
Povedal sem ti za to.
Nisi. -Mislil sem, da sem.
Nisi. -Ne bo ti všeč, a imam še veliko dela v laboratoriju.
Bi me lahko spremila do tja?
Ne želim se vrniti v kampus.
Šla sem samo teči in zdaj bi bila res rada doma.
Si v redu? -Ja.
V redu sem. Rekel si, da bova večer preživela doma.
Sem in bova. Prej ko grem,
prej sem bom vrnil in potem lahko pogledava film.
Oprosti. Samo utrujena sem.
Spočij se. Sprosti se.
Začela sem pozabljati stvari. Male zoprne stvari, kot so besede in imena.
In povsem sem se izgubila,
ko sem tekla po kampusu.
Zdravnica pravi, da bi to lahko bila menopavza.
Zadnjo menstruacijo sem imela v februarju,
pa sem potem imela ponovno eno v septembru, pred rojstnim dnem.
Jemljete kakšna zdravila, dodatke k hrani?
Jemljem multivitamine, laneno olje,
kalcij, železo. Občasno vzamem tablete za spanje, ko potujem.
Ste imeli kakšno poškodbo glave? -Ne.
Ste depresivni ali ste trenutno pod stresom?
Ne. Veliko delam, a sem zadovoljna.
Kako spite? -Dobro. Okrog 7 ur.
Prosil vas bom, da si zapomnite neko ime in naslov
ter vas kasneje vprašal za to, prav?
Prav. John Black, 42 Washington Street, Hoboken.
Lahko ponovite? -John Black, 42 Washington Street, Hoboken.
Dobro. Koliko ste stari? -50.
Kateri datum je danes? -26. november.
Kje sva? -Sva v tretjem nadstropju New York Presbeterian.
Lahko črkujete besedo voda? -V.O.D.A
In nazaj? -A.D.O.V
Povejte mi, kaj vidite na kartah.
Klešče, lestev, morski konjiček,
izvijač, slon.
Povejte mi kaj o svojih starših.
Oba sta pokojna. Mama in sestra sta umrli v nesreči, ko sem imela 18 let.
Oče je umrl leta 1999 zaradi odpovedi jeter.
Hepatitis? -Ciroza. Bil je alkoholik.
In kakšen je bil proti koncu?
Zmeden. Inkotinenten.
Iskreno rečeno, se nisva veliko videvala.
Živel je v New Hampshiru in nisva si bila prav blizu.
Žal mi je. Ste imeli še še kaj bratov in sester?
Ne, samo eno.
Mi poveste ime in naslov, za katera sem vas prosil, da si ju zapomnite?
John Black. -In naslov?
Prekleto, pozabila sem.
Je bila 42 Argyle Street, Cole Street, Washington Street ali South Street?
Nisem bila zbrana zaradi vprašanj o starših. Lahko to ponoviva?
Zaenkrat ni potrebe. -Prav.
Naredili bomo magnetno resonanco, da nekatere stvari izključimo.
Kot na primer kaj? Ker mislim, da imam tumor na možganih.
Samo iz previdnosti. Lahko bomo videli
ali so kakšne lezije ali znaki možganske kapi.
Ugotovili bomo, kaj se tam dogaja.
Prav. Kaj naj delam do takrat?
Bodite dovolj aktivni, kar je dobro za prekrvavitev.
Pijte veliko vode. Dobra hidracija je odlična za spomin.
In naslednjič pridite z nekom, ki vas dobro pozna.
Z možem ali z bližnjim sorodnikom. -Seveda.
Stetoskop, tisočletje, jež.
Katoda.
Granatno jabolko, rešetka.
Pozdravljena. -Živjo.
Pridita. -Živjo, mama.
Vesela sem, da te vidim. -To je Jenny.
Pozdravljena. Vesela sem, da si lahko prišla.
Hvala. -Seveda. Sedita tja, da nekaj popijeta.
In odnesita ta... sir.
Res sem vesela, da si prišla. -Hvala.
Tako dobro diši. -Čudovito.
Tako je pri nas.
Koliko presnetih jajc?
Katoda, granatno jabolko, rešetka.
Pozdravljena, mama. -Živjo.
Vesel Božič. -Vesel Božič.
Kakšen je bil let? -Grozen.
Tip je ves čas kašljal vame.
Upam, da ne boš zbolela.
Je to tisto, kar mislim, da je? -Ja.
Kruhov puding? -Ja. To imaš najraje.
Mama, vesel Božič.
Si videla moj zadnji prispevek? -Nisem imela še časa.
Prava stvar. -Res?
Ljubosumje na kvadrat. -Ne pokvari vsega.
Je že popularno na twiterju.
Kako je v Kaliforniji?
V redu. -Res? Topleje kot tu?
Ja, veliko topleje.
Kaj ko bi
šli ven od tu, da sem bom lahko skoncentrirala na to.
Kje je oče? -Zgoraj.
Ti lahko kako pomagam? -Ne, v redu je. Natoči si pijačo.
Prav. Okusno bo. -Upam, da bo.
Bo. Komaj čakam.
Recept za kruhov puding
To je velika odločitev. Prav vznemirjena sva.
Kraj sta nama priporočila prijatelja, ki sta poskušala nekaj let.
In sedaj imata prvega otroka.
Bomo videli.
Slišal sem dobre stvari za Wellspring. -Lepo. Drago je, vendar
si očitno želiva, da uspe.
Vsak čas lahko postaneš mama. Noro. -Vem.
Kakšna juha je? -Kremna bučna juha.
Živjo, jaz sem Alice. Vesela sem, da si z nami.
Jaz sem Jenny. -Lepo, da sem te spoznala.
Mislim, da sem si po vsem tem zaslužila kozarec vina.
Boš belo? -Ja.
Hvala. Imate vsi kozarce? -Imamo.
Nazdravimo
na Božič. -Vesel Božič.
Magnetna resonanca ni pokazala nobenih posebnosti.
Nobene cerebrovaskularne bolezni.
Nobenih sledi kapi. Nobenega raka.
Hvala bogu. -Tudi izvidi krvi so normalni.
Vendar me skrbijo spominski testi, ki sem vam jih poslal.
Imate občasno izgubo spomina,
ki je povsem neprimerna za vašo starost.
Prisotno je nazadovanje delovanja vaših mentalnih funkcij.
Zato predlagam PET skan. Podoben je magnetni resonanci.
Lahko pokaže stvari na molekularnem nivoju...
Vem, kaj je PET skan.
Kaj točno iščete?
Prepričati se želim, če bodo rezultati potrdili Alzheimerjevo bolezen.
To je redko za tako mlade kot ste vi,
vendar imate vse simptome.
Zadnjič sem vas prosil, da pripeljete bližnjega sorodnika.
Res nisem mislila, da je to potrebno.
Vendar ga naslednjič zagotovo pripeljite, prav?
"Povečanje endogenih nivojev beta endorfinov
do sedaj ni pokazalo, da zmanjšuje pojavljanje
metastaz na specifičnih celičnih mestih."
To ni dobro. -Povej mi o tem. Na tem delava mesece.
Videti je, da beta endorfin znatno ne vpliva
na delovanje mikrofaga.
Kako je s citokini? -Malo povečani.
Nazaj na začetek.
Sva oba tu 17-ga? -Ne spomnim se.
Phil in Diane mogoče prideta v mesto za vikend.
Kako dolgo še misliš delati to?
Dokler ne bo čisto.
Dragi, zbudi se.
Koliko je ura? -Govoriti moram s tabo.
Imam...
Nekaj je narobe z mano.
O čem govoriš? -Hodim k nevrologu.
K nevrologu? Zakaj?
Misli, da imam verjetno zgodnji začetek Alzheimerjeve bolezni.
Ali, to je nesmiselno.
Nisem ti hotela reči, ker niso prepričani.
Toda delam vse te teste in se res bojim...
Ali, to je čisto noro.
Zadnjič sem se izgubila, ko sem tekla po kampusu.
Ne morem se spomniti sestankov, besed.
Vsi imamo luknje v spominu. To je znak, da se staramo.
Zadnjič se nisem mogel spomniti besede "glukoza".
To ni isto. To je, kot da nekaj pada iz mene.
Vendar še ni diagnoze? -Ne.
Mislim, da je to smešno in da je popolno sranje.
Nimaš Alzheimerjeve. -Vraga. Zakaj me ne jemlješ resno?!
Vem, kako občutim.
Kot da mi prekleti možgani umirajo.
In vse kar sem naredila v življenju, izginja.
Vse izginja. -Ne, ne.
Pridi sem.
Ne joči.
Kdaj imaš konzultacije? -Ob enajstih.
Torej imaš še nekaj časa.
Malo bom pozen, ker imam oddelčni sestanek.
Ko se vrnem, bi šla mogoče na večerjo, na tajsko hrano?
Prav.
V redu sem, samo...
Sinoči se nisem obvladala, to je vse.
Dve stvari. Prezgodaj je za kakršenkoli zaključek in
karkoli se bo zgodilo, sem tu.
Tu lahko dobro vidite. Rdeča področja so zasičena z beta amiloidom.
To se verjetno zbira že nekaj let.
Žal mi je.
Verjetno so primeri visokih amiloidov pri starejših ljudeh
z normalnimi kognitivnimi funkcijami, kajne?
Ja, vendar ne pri nekom tako mladem, kot je Alice.
Ali je vsaj zelo redko.
Menda so visoki amiloidi povezani tudi z drugimi stanji, ki niso Alzheimerjeva.
Žal je v primeru Alice to podkrepljeno s simptomi, ki jih kaže.
Mar ne bi morala biti diagnoza skladna z genetskim testiranjem?
Počakaj, prosim. -To sem tudi hotel predlagati.
Pri tako zgodnjem pojavu bolezni
bi želeli preveriti presenilne mutacije,
ki bi kazale na družinsko Alzheimerjevo bolezen, kar je
redkejša oblika.
Lahko vas naročimo na pregled pri genetiku.
To zadeva tudi moje otroke?
Ja.
Predvidevam, da če imam ta gen,
so možnosti zanje 50/50?
Žal je tako.
In če ga nekdo ima, kakšne so možnosti, da se pri njem razvije ta bolezen?
Bojim se, da 100%.
Vsi otroci pridejo za najino obletnico.
Ne bova jim še povedala, dokler ne dobimo rezultate testov.
Do takrat bodo, če teste opravim naslednji teden.
Čim prej hočem vedeti.
Kje je prekleto dvigalo?
V tako veliki bolnici imajo eno samo dvigalo. -John, v redu je.
Hitreje bi bilo po stopnicah.
Ni važno.
Torej, vsi ste tu...
Kaj se dogaja?
Madonca...
Se bosta ločila? -Ne.
Ne, nič takega ni.
Mama, si bolna?
Nekaj mesecev hodim k nevrologu
in imam zgodnji pojav Alzheimerjeve bolezni.
To je nesmiselno. Sta prepričana?
Nobenega dvoma ni, da jo ima.
Toda v njenih letih? -Redko je, a je potrjeno.
Tako mlada si še.
Ne razumem.
Opazila sem nekaj stvari.
Za Božič nisi prepoznala Tomovega dekleta. -Lydia.
Katera zdravila jemlješ? -Zdaj jemljem Aricept in Namendo.
Lahko upočasnijo razvoj?
Ne, ne... -Na žalost, ne.
Toda lahko ublažijo simptome. -Stvar je... -A je ne preprečijo.
Stvar je v tem, da je ta tip Alzheimerjeve, ki jo imam,
zelo redek.
In je deden.
Genetsko se prenaša. -Mojbog.
Verjetno ga je dobila od svojega očeta.
Seveda naju zelo skrbi za vas tri.
Obstaja test, ki ga lahko naredite.
Vendar je odvisno od vas, če želite izvedeti ali ne.
Žal mi je.
Tako...
Mi lahko kdo pove, kaj je v načrtu za današnjo uro?
Fonologija? -Mi lahko kdo pove, kaj je fonologija?
"Fono" izvira iz grške besede "foné", ki pomeni zvok.
Fonologija se ukvarja
z glasovi nekega jezika in se pomembno razlikuje od fonetike.
Pozdravljena, Anna. -Živjo.
Si v redu?
Dobila sem rezultate. Pozitivna sem.
Mojbog, Anna.
Žal mi je. Tako zelo mi je žal.
Tom je negativen.
Lydia ne želi vedeti. Toda jaz sem pozitivna.
Kako se počutiš?
V redu sem.
Dobro, da sem izvedela pred testom umetne oploditve.
Verjetno je mogoče vzeti test embria,
da izvemo ali sta otroka v redu.
Anna, kje si? Imam predavanja, a lahko odpovem in takoj pridem.
Ne mama, v redu je. Charlie je tu. V redu sem.
Ne, hočem biti s teboj. Lahko pridem.
Ne, prosim ne skrbi. V redu bom.
Prav. Rada te imam, ljubica.
Tudi jaz tebe.
Adijo. -Adijo.
Veselil sem se
teh predavanj, vendar sem zelo razočaran.
Predavanja so bila pogosto, zmedena in podana brezbrižno.
Čista izguba časa. Na koncu sem sledil le spletni verziji.
Lingvistika 201 je bila zelo spremenljiva.
Težko sem sledil predavanjem Dr. Howland.
Tudi ona je delovala izgubljeno.
Eric, res mi je žal.
Nisem vedela, da študentje
tako čutijo. Naredila bom prilagoditve in potem bomo opravili novo ovrednotenje.
Je doma vse v redu med tabo in Johnom?
Ja, vse je v redu z Johnom.
Lahko kako pomagam? Stres, depresija?
Ne, ne, ne. -Odvisnost?
Eric, ne. Nič od tega. To je...
Gre za zdravje. To je zdravstveni
problem in
priznam, da sem imela težave s predavanji
in se nisem zavedala, koliko se to opazi.
Alice, ne razumem.
Imam blago kognitivno bolezen.
Mi lahko pojasniš?
Februarja so mi diagnosticirali zgodnji pojav Alzheimerjeve bolezni.
Kaj?
Alice, žal mi je.
Še vedno je v začetni fazi, očitno pa bo sčasoma omejilo moje sposobnosti.
Vendar sem sedaj sposobna... -Res ni potrebe, da...
Ne želim, da si pod nepotrebnim stresom.
To je kontraproduktivno.
Lahko obvladam stres.
Želim ostati na oddelku, dokler bo za vse nas to mogoče.
Moral bom obvestiti upravo fakultete.
Seveda. -Tako zelo mi je žal.
Navadnega z borovnicami in kosom bi, prosim.
Živjo. -Alice, kje za vraga si bila?
Šla sem teč.
Več kot 2 uri te ni bilo. Skrbelo me je zate.
Ustavila sem se v Pinkberryu.
Ustavila si se v Pinkberryu? -Ja.
Upam, da si uživala, ker si uničila načrte za večerjo.
Susan Kirby in njen mož.
Oprosti, pozabila sem. Imam Alzheimerjevo.
Poslal sem ti sporočila.
So načini, da se kontrolira bolezen. -John, žal mi je.
Naj te spomnim, da je šef mojega oddelka.
Nisem vedel, kje si in ali se ti je kaj zgodilo. Zakaj nimaš telefona?
Ne morem, kadar tečem!
Zakaj ne nosiš torbice za pasom? Te tako moti?
Ja!
Sovražim to, kar se mi dogaja. -Tudi jaz.
Vendar morava vzdrževati pomembne stvari v življenju.
Morava se truditi ali pa bova znorela.
Vem, John. Žal mi je, toda
ne vem, kakšna bi bila na večerji.
Mogoče se ne bi mogla spomniti imen ali odgovoriti na preprosta vprašanja.
Še manj dojeti anekdoto.
Mislim, da ti gre dobro. -Glede na kaj?
Želim si, da bi imela raka.
Ne govori tega. -Res tako mislim. Ne bi bila tako osramočena.
Če imaš raka, ljudje nosijo roza trakove zaradi tebe,
gredo na dolg sprehod, zbirajo denar in ne počutiš se kot neka vrsta soci...
Ne morem se spomniti besede.
Leta 2013 smo uredili zunanjost.
Znotraj smo zamenjali dvigala.
Renovirali smo dvorano, knjižnico in dnevni kotiček.
In posodobili klimatizacijo. -Lepo.
Odstranili smo veliko varnostnih vrat.
Oskrbovancem smo dali zapestnice,
ki jim onemogočajo uporabo dvigal
ali zapustiti stavbo, glede na njihovo stanje.
Ne vem, če ste že imeli take izkušnje s starši,
vendar so pogosto ponoči nemirni in tavajo.
Na ta način jim onemogočimo beg, oni pa se ne počutijo zaklenjene. -Razumem.
Sčasoma smo opazili, da aktivnosti v večjih skupinah
večine ne zaposlijo in jih celo razžalostijo
zaradi zmedenosti od vse te stimulacije.
Aktivnosti smo na novo opredelili, tako da zajemajo
vse odnose med zaposlenimi in oskrbovanci v objektu.
Zaposleni skušajo napraviti smiselno zvezo z oskrbovanci.
Začenši pri tem, da vedo, kaj je ta oseba nekoč bila in kaj jim daje občutek ugodja.
Neka ženska, ki je bila negovalka,
večino dni preživi na sestrski postaji in piše beležke.
Ganljivo. -Ja, vendar je to obnašanje, s katerim se stalno srečujemo.
Obiski niso časovno omejeni.
Družina in prijatelji so dobrodošli kadarkoli.
Kot da danes ni nikogar.
Običajno pridejo ob nedeljah.
Kaj je to? -Alarm na stolu.
Nekateri ga imajo, da vemo, kdaj so vstali.
Je v redu? -Samo previdnostni ukrep.
Same ženske. -Večinoma imamo ženske, vendar so tudi moški.
Tam je William. Bil je del tima, ki je poslal prvi satelit v orbito.
Odgovori: Kako je ime tvoji najstarejši hčeri?
Niso dovolj močne. Ne uspavajo me.
Bi poizkusili Lunesto? -Kaj pa Rohypnol?
Zelo so močne. -Potrebujem nekaj močnega.
Na kateri ulici živiš?
Pozdravljena, Alice. Jaz sem ti in moram ti povedati nekaj pomembnega.
Prišla si do točke,
ko ne moreš več odgovoriti na vprašanja.
To je logičen naslednji korak. Prepričana sem.
V spalnici je omarica z modro lučko.
Odpri zgornji predal.
V njegovem zadnjem delu je steklenička s tableti.
Na njej piše: "popij vse tablete z vodo".
Veliko tablet je v njej.
Pomembno je, da vse vzameš, prav?
Potem lezi in zaspi.
In nikomur ne povej, kaj delaš.
Ko ne boš mogla več odgovoriti na ta vprašanja, poišči na računalniku mapo
z imenom Metulj.
Oseba z okvarjenim spominom.
Ali!
Živjo.
Kako mi je všeč tu. -Meni tudi.
Santorini. Si moreš misliti, da je že 30 let? -Ne delaj mi tega.
To je bil zapleten čas.
Veliko stvari si imela. Je bilo leto kasneje?
Približno.
Vem, da sem ti že rekel, a mi je žal, da nisem spoznal tvoje mame ali sestre.
Tudi meni.
Vseeno je bilo lepo.
Ja. -Si kdaj želiš vrniti tja?
Če misliš na oralni seks na plaži, ja.
Rad bi se vrnil v tisti čas. -Ja, vse to.
Vse se je tako hitro zgodilo. Anna se je rodila, najini karieri.
Bila si neusmiljena. Hotela si vse. Vse naenkrat.
Takšna sem. Tako mi je všeč.
Anna je prav taka, kajne? -Všeč si mi takšna kot si.
Vse mi je všeč v zvezi s tabo. -Hvala bogu, da je tako.
To je prav lepo. Všeč mi je.
Nimam obveznosti na fakulteti.
Zakaj si ne vzameš dopusta naslednje leto?
In se bova vozila po državi v prikolici?
Seveda. Lahko bi bila več tukaj. Greva v Butan.
Najino poletje na otoku je največje vznemirjenje, ki ga lahko prenesem.
Prav. Mogoče je to zadnje leto, ko sem jaz še vedno jaz.
Prosim, ne govori tega.
Na kateri ulici živiš? W112TH
Katerega meseca si rojena? Okto...
John? -Tukaj sem.
Kdaj greš na konferenco?
V ponedeljek. -In kdaj pride Lydia?
V nedeljo.
Ni ji treba potovati tako daleč, da bi me pazila.
Prihaja zaradi Čehove predstave. Se spomniš?
Seveda. -Greva teč, ko končam?
Ja, samo še nekaj oblečem.
Greva teč?
Oprosti. Poglej, našla sem
foto album s slikami moje mame in sestre.
Kdaj greš na konferenco?
V ponedeljek. -In kdaj pride Lydia? -V nedeljo.
Greva teč? -Greva. Samo lulat grem. Takoj bom.
Ali?
Nisem mogla najti kopalnice.
V redu je. Pridi, se greva umit.
Ne vem, kje sem.
Všeč mi je ta ogrlica. -Res? -Ja.
Je še nisi videla? -Ne.
Mama mi jo je dala.
Ko sem bila še majhna, v drugem razredu.
Učitelj mi je rekel, da metulji ne živijo dolgo.
Približno en mesec.
Bila sem tako prizadeta, da sem šla domov in to povedala mami.
Rekla je: "Res je, toda veš,
imajo lepo življenje. Res zelo lepo življenje."
Mislim, da se to nanaša na življenje moje mame in sestre,
na nek način tudi na moje.
Še dolgo boš z nami. -Ja.
So stvari, ki si jih še želim narediti.
Vzeti leto dopusta z očetom, vendar mislim, da se to ne bo zgodilo.
Želim videti Anno z otrokom. Kako bo Tom diplomiral.
Boš. In rada bi te videla na kolidžu.
Ne pravo ali medicina. Lahko bi šla na dramskega.
Lahko bi bila učiteljica, če ti z igro ne bi šlo.
Imela bi delavnice. Nekakšen rezervni načrt.
Ja.
Ne želim rezervnega načrta.
Želim si početi to. In ne bom uspela, če ne verjamem vase.
Jaz verjamem vate, Lydia. Res verjamem vate.
Toda življenje je težko.
Težje kot se ti zdi.
Samo želim si, da imaš neko varnost, preden odidem.
Mama, kaj res moraš...
Ne moreš me zaradi svoje situacije v nekaj prisiliti.
Zakaj ne? -Ker ni pošteno.
Ne morem biti poštena. Tvoja mama sem.
Prav?
Ja.
Poslati besedo "TONE"? NE - JA
Kako je?
Delam, pa ti?
Nič.
Nekaj bi brala. -Mislil sem, da bereš Moby Dicka.
Ja, sem. Utrujena sem od branja ene in iste strani vedno znova.
Ne morem se zbrati. -Tudi meni se to dogaja, kadar ga berem.
Poskusi kaj lažjega. -Kaj?
Kot Obuti maček? -Katero od dram, ki jih ima Lydia spodaj.
Lažje so za branje.
In še o čem bi se lahko pogovarjali.
Prav.
Ves čas delaš.
TRI SESTRE ČEHOV
SUM SHANLEY
ANGELI V AMERIKI KUSHNER
BECKET
DNEVNIK LYDIA
Kar mi je tu všeč je kako, kako...
Kako velik, kako širok pogled je.
Njegov obseg.
Ja, obseg je prava beseda.
Neverjetno je, da niste šli skozi to.
Morali ste poznati koga, ki je umrl zaradi AIDS-a, kajne?
Ja, vsak je koga poznal.
Izgubili smo veliko ljudi.
Kaj si mislila?
Z Malcolmom sta igrala Mormona, moža in ženo, je tako?
Te scene sta imela na urah igre. -Ja, kako veš?
Ne vem, verjetno si mi ti povedala. -Nisem ti povedala.
Potem pa...
Ne vem kako to vem.
Si brala moj dnevnik?
Zakaj?
Zakaj si to naredila?
Žal mi je.
Lydia, resnično se nisem zavedala, kaj sem brala.
Nisi dojela "Lydia Howland" napisano preko dnevnika?
Tako zelo mi je žal. -Ne verjamem ti!
Nisem hotela.
V redu je. Samo ne morem...
Lydia, resnično nisem vedela.
Nehaj. -Ne bi ti tega naredila.
Tega ne smeš jesti, saj veš.
Vem. Nobenega sušija, niti hot doga, to je najhujše.
Rada imam hot dog. -Nič alkohola.
Nič cigaret. -Nikdar nisem kadila.
Mislim... -Kaj? -Nikdar ni kadila.
Nobene.
Ne moreš biti dovolj pazljiv.
Zadnjič me je na stopnicah prijel za roko. To je bilo zelo ljubko.
Ščitil sem svojo investicijo.
Želim, da mi odgovoriš na moj "Words With Friends".
Oprosti, mama. Nisem imela časa.
Živjo, čestitam. -Hvala.
Izvoli. -Hvala.
Torej, dvojčka? -Ja. Deček in deklica.
Popolno. -To sva si z mamo tudi želela.
To je čudovito.
Oprostite, na to moram odgovoriti.
Halo. -Koliko je minilo? -Pet tednov.
Vem, da je še vedno zgodaj, toda...
Glede na razvoj dogodkov, je navsezadnje izpadlo dobro.
Odlično. To je krasno.
Mama, kako se počutiš?
V glavnem dobro. -Res?
To uporabljam namesto spomina.
Spomni me, kdaj vzeti zdravila in podobno.
Lepo je vedeti, da tehnologija lahko pomaga.
Lydia, kdaj je tvoja predstava? -Ob osmih.
Lydia, si nervozna glede jutri? -Ja.
V redu bo, ko se bo začelo, a vas bom morala blokirati.
Oprosti, kdaj si rekla, da je?
Ob osmih. -Mama, ni ti treba zapisovati.
Ne, hočem vnesti. In kje je? -Gledališče Saugatuck.
Mi lahko črkuješ. -Ja. -Ne bomo te pozabili. -Pusti jo.
S-A-U-G-A-T-U-C-K.
Anna, ne pomagaš. -Ne, ti ne pomagaš.
Zakaj naj skrbi, če si ji ni treba zapomniti.
Naj naredi, da ne bo skrbela.
Ni ti treba govoriti o njej, kot da je ni tu.
Njej govorim, kajne, mama?
Ja, tako je. -Od kdaj si tak ekspert? -Utihni.
Odrasti, Lydia. -Bedna si.
Kako lepo rečeno. -Dekleta!
Naj ti pokažem? Me zezaš?
Zakaj si taka rit?
Nehajta. -Utihni! -Ti utihni. -Nehajta.
Kaj je zdaj to?
Alice, kosilo je odlično.
Hvala ti, Charlie.
Lydia, vem, da sva se včeraj kregali zaradi nečesa,
vendar se ne spomnim, zaradi česa.
Ni pomembno -Ne, prizadela sem te.
Morala bi se ti opravičiti.
Ne, jaz bi se ti morala.
Žal mi je. Včeraj sem bila zelo netaktna.
Mi boš oprostila?
Toda za kaj?
Bilo je v zvezi tvojega spoštovanja moje zasebnosti... ne želim tega.
Vse vzamem nazaj in se opravičujem.
Žal mi je.
Ko bi se vsaj lahko spomnila. -Vem.
Zato sem to opustila.
Kako to izgleda?
Kako se človek resnično počuti?
No...
Ni vedno enako. Imam dobre dni
in slabe dni.
Dobre dneve preživim skoraj kot normalna oseba.
Ob slabih dnevih se počutim, kot da se ne morem najti.
Vedno sem bila tako opredeljena s svojim razumom, svojim jezikom,
svojim izražanjem.
Sedaj pa včasih vidim besede, kako visijo pred menoj in jih
ne morem doseči. Ne vem, kdo sem in kaj bo naslednje, kar bom izgubila.
Sliši se grozno.
Hvala, da si vprašala.
Lydia.
Brez skrivnosti...
Zapuščajo nas.
Eden nas je pravkar zapustil.
Tiho in za vedno.
Ostajamo same, da znova začnemo življenje.
Moramo živeti. Moramo živeti!
Prišel bo čas, ko bomo vedele zakaj,
v kakšen namen je vse to trpljenje.
Nobenih skrivnosti ne bo. Sedaj moramo živeti.
Moramo delati! Samo delati!
Jutri bom odšla na svoje in učila.
Vse kar imam bom dala tistim, ki to morda potrebujejo.
Jesen je.
Vsak čas bo zima. Sneg bo vse prekril.
Delala bom.
Samo delala.
Gospodična Howland, bi se mi lahko podpisali?
Bilo je čudovito.
Tako lahko sem se poistovetila z njo.
Resnično ste ujeli njen obup, pa tudi njeno radost.
Hvala. Krasno.
Vas bomo videli še v kakšni vlogi?
Ne, ta je edina, ki jo imam.
Torej ste tu samo to sezono?
Mama, to je Lydia. Tvoja hči.
Ni... saj vem.
Hvala, da ste prišli. Čudno je in nerodno. -Naj ti ne bo neprijetno, prosim te.
Žirafa.
Kladivo.
Kom...
Vem, kaj je to. Kot piščanec, vendar ni.
Raca je.
In to?
Košarkaška žoga.
Lahko nazaj črkujete "voda". -Lahko najprej črkujem naprej?
Ja.
V.O.D.A
A.D.O.V
Zelo dobro.
Mi lahko poveste ime, za katerega sem prosil, da si ga zapomnite?
Vedno mi ga poveste in vedno ga pozabim.
Je to John Black, John White, John Jones ali John Smith?
Smith.
In naslov. Je to East St., Washington St., Humboldt St.,
ali Main Street?
Samo da vskočim. Zaskrbljena sva zaradi hitrosti poslabšanja.
Je to normalno? -Vsak primer je drugačen.
Z zgodnim pojavom, gre lahko hitro.
In pri ljudeh, ki imajo visok nivo izobrazbe gre lahko še hitreje.
Običajno vzdržujejo svoje mentalne procese preko inovativnih sredstev.
To prepreči pravočasno diagnozo.
Seveda njen spomin propada, a je še naprej neverjetno zmožna.
Hvala. -Vem, da ste obupani.
Toda včasih vidim paciente, ki se obdržijo na določenem nivoju.
Ne izgubite upanja.
Alice, zasledil sem vaše ime v brošuri konference o Alzheimerjevi bolezni.
Imeli boste govor.
Boste tam? -Ja. Prav veselim se tega.
Poslovno bom v Minnesoti. Skrbi me.
Ste prepričani, da je to dobra ideja?
Glede na njeno stanje, bo to velik stres.
To bo dobro zanjo.
Gotovo bo vse v redu. Saj niste zaskrbljeni, Alice?
Ne. Mislim, da ne.
Preizkušeni so bili različni načini preprečitve proizvajanja amiloidov.
Nova študija, ki kombinira inhibitorje osnovne in gama sekretaze
je za nas eden od največjih upov za prihodnost.
To je to, konec.
Dobro je, mama. Dobro je.
Zelo znanstveno.
Ja, saj veš. -Ja.
Prepričana sem, da je točno, toda... -Toda kaj?
Bi ga lahko naredila malo bolj osebnega?
Ne razumem, kaj misliš?
Ne govoriš sobi polni znanstvenikov.
Jaz bi hotela vedeti
kako se počutiš, kako to izgleda, kaj bolezen pomeni tebi.
Nisi poslušala, ker je vse to v govoru.
Prav. Potem me ne sprašuj.
Ne, potem te ne bom vprašala.
Mama, daj še enkrat, prav?
Ne morem, ker sem to že naredila.
Kaj?
Uporabljam to... "rumenčico", da označim,
da ne bi brala iste vrstice spet
znova in znova in znova.
Povsem razumem. Še enkrat natisni.
Porabila sem 3 dni, da sem to napisala.
Natisni še en izvod. -Ne. Porabila sem 3 dni.
Oprosti. -3 dni!
Izvolita. -Hvala.
Živjo.
Pozdravljeni. -Pozdravljeni.
Tom, to je moj zdravnik. Moj sin.
Travis Benjamin. Nevrolog tvoje mame. -To je moj sin Tom.
Kako se počutite, Alice?
Nervozna sem. -V redu bo šlo.
Srečno! Veselilo me je.
V veliko čast mi je predstaviti našo naslednjo govornico, Alice Howland,
bivšo profesorico lingvistike na Columbiji.
Pisala je učbenike in predavala povsod po svetu.
Alice živi z zgodnjo Alzheimerjevo
ob skrbi in podpori svoje družine.
Prosim, pozdravite Alice Howland.
Samo trenutek mi dajte, prosim.
Dobro jutro.
V čast mi je, da sem tu.
Pesnica Elizabeth Bishop je nekoč napisala:
"Ni težko obvladati umetnosti izgubljanja.
Toliko stvarem je namenjeno, da bodo izgubljene,
da njihova izguba ni katastrofa."
Nisem pesnica. Sem oseba, ki živi z zgodnjim pojavom Alzheimerjeve.
In kot taka, se učim umetnosti izgubljanja vsak dan.
Izgubljam svoj smisel, izgubljam stvari,
izgubljam spanec, toda najbolj
izgubljam spomine.
Poskušala bom pozabiti, kar se je sedaj zgodilo.
Celo življenje sem zbirala spomine.
Na nek način so postali moje najdragocenejše imetje.
Noč, ko sem spoznala svojega moža,
ko sem prvič držala v rokah svojo knjigo,
rojstvo otrok, sklepanje prijateljstev, potovanja po svetu.
Vse, kar sem zbrala v življenju, vse, za kar sem tako trdo delala,
je sedaj iztrgano.
Kot si lahko predstavljate, ali kot veste, je to pekel.
A postaja še slabše.
Kdo nas bo jemal resno, ko smo tako daleč od tistega, kar smo nekoč bili.
Naše čudno obnašanje in nespretni stavki
spreminjajo način, kako nas drugi doživljajo
in kako doživljamo sami sebe.
Postajamo smešni, nesposobni, komični.
Toda to nismo mi.
To je naša bolezen.
Kot vsaka bolezen ima svoj vzrok,
ima svoj napredek in lahko bi imela zdravilo.
Moja največja želja je, da se moji otroci,
naši otroci, naslednja generacija
ne bi srečevala s tem, s čemer sem soočena.
Zaenkrat sem še živa.
Vem, da sem.
Imam ljudi, ki jih imam zelo rada.
So stvari, ki jih želim narediti v svojem življenju.
Pritožujem se nad sabo, ker se nisem sposobna spomniti stvari.
Toda še vedno imam v dnevu trenutke čiste sreče in radosti.
Prosim, ne mislite, da trpim.
Ne trpim. Borim se.
Borim se biti del stvari,
da ostanem povezana s tistim, kar sem nekoč bila.
Zato si pravim: "Živi v trenutku."
To je vse, kar lahko naredim.
Živeti v trenutku.
In ne preveč kritizirati samo sebe.
In ne...
preveč kritizirati samo sebe zaradi obvladanja umetnosti izgubljanja.
Čeprav bom skušala ohraniti spomin na ta današnji govor tukaj,
bo izginil. Vem, da bo. Morda že jutri.
A mi toliko pomeni, da danes govorim tukaj,
kot moja stara ambiciozna Jaz, ki je bila tako očarana s komunikacijo.
Hvala za to priložnost.
Pomeni mi vse.
Hvala vam.
To je klinika Mayo.
Začel bi naslednjo pomlad.
In vodil bi svojo ekipo.
Torej želiš, da se preseliva...
To je v Rochestru, v Minnesoti.
To bi bila lahko nova avantura za naju. Morda bi ti bilo všeč.
Vse kar poznam, je tu. Anna, Tom in otroka, ki sta na poti.
To je samo 2 uri leta. Pogosto bi jih videvala.
Alice, to se je pravkar pojavilo in sploh še niso dali uradne ponudbe.
Toda razumi, to je to.
Delajo na veliko najsodobnejših načinih zdravljenja.
Razumem, da je delo pomembno. Pogrešam ga.
Mislim, da bi jih moral vprašati, če lahko začneš čez eno leto.
To ni akademija. Ne dajo odsotnosti.
Toda pobrati se in oditi takoj ko, ko...
ko...
Zakaj ne morem reči kar želim reči?
Kakorkoli, še vedno bova skupaj.
Torej nič dopusta?
Ne morem vzeti enega leta. Finančno je nemogoče.
In kdo ve, kako bi nazadoval.
To je potem to.
Kaj? -Ne želiš si tega.
Leto doma, z mano, da vse to gledaš.
Nisem rekel tega. -Ni bilo treba.
Kako je ime tvoji najstarejši hčerki?
Anne...
Katerega meseca si rojena?
O-H-T-O-B-R
Ali, kaj počneš?
Ne morem ga najti! -Česa ne najdeš?
Ne najdem telefona! -Sredi noči je!
Pomembno je. Vključi se ob osmih zjutraj in mi postavlja vprašanja!
Moram ga najti!
Zjutraj ga bova poiskala. -Ne, moram ga najti!
Poiskala... -Pomagaj mi najti moj telefon!
Jutri. Obljubim. -Pomagaj mi.
Jutri -Ne! Hočem...
Jutri. -Pomagaj mi ga najti!
Našel ga bom. Pridi v posteljo.
Pridi, greva v posteljo.
Prosim. -Prav.
Pridi.
Anne?
Živjo. -Živjo, mama.
Anna sem, mama.
Mislila sem, da si moja sestra. -V redu je.
Kako se počutiš? -Tako neudobno.
Ne morem dihati, spati. Je bilo tudi tebi tako?
Nisem imela dveh naenkrat. -Res je.
Si našla zelen kari?
Sem. Tu je. -Odlično.
Vse po planu? -Ja, dali so zelo velikodušno ponudbo.
Odlično. -Predvidevam.
To je popolnoma prava odločitev.
Bi malo vode? -Ja, prosim.
John, kdo je bil na telefonu?
Tista bolnica, klinika Mayo.
Je kdo bolan?
Ne, vse je v redu.
Mojbog.
Ne.
To sem iskala sinoči.
Pred enim mesecem.
Ali.
Čas je, da vstaneš.
In da se oblečeš. Pomagal ti bom.
Dobre novice imam zate.
Naj ti pomagam pri hlačah.
Hočem zelene.
Mislim, da bodo te prav lepe. Obleciva jih.
Prav.
Nasloni se name.
Drži se.
Tam je.
Kaj je z njo? Videti je grozno. -Pravkar je rodila, ljubica.
Dobila si otroka.
Sem.
To je Allison. -Čudovita si.
In Charlie Jr.
Mali Charlie.
Ja.
Takole.
Jo lahko držim?
Je to dobra ideja?
Znam držati otroka.
V redu je. Mama, sedi tja na stol.
Tako.
Nekaj mi pravi, da si to že počela.
Podobna ti je.
Seveda so dnevi, ko ve, kje je.
In prav tako dnevi, ko ne ve.
Morda misli, da je otrok, tam v New Hampshiru...
kdo ve.
Dogaja se vedno bolj pogosto. Ne ve, kaj se dogaja.
Ves čas mislim na to, kaj je rekla v svojem govoru.
Kako važni so spomini, kdo je.
To je bilo pred meseci.
Težko je za vse nas.
Pomembno se je spomniti,
kdo je Alice bila. Ne bi hotela biti breme.
Anna, sedaj imaš otroka in vrnila se boš v službo.
Ne boš mogla skrbeti zanjo. Ne resno, Tom.
Mayo ne morem pustiti čakati. V začetku meseca odhajam.
Želim jo vzeti s seboj.
Dal ji bom najboljšo nego.
Ko se bo enkrat privadila na Minnesoto,
bo srečnejša in tudi vsi mi.
Lydia bo proti. -Naj bo.
Tako je. -Ima vso pravico.
Če bi jo skrbelo, bi bila tukaj.
Vroče je tukaj.
Kdo točno je on?
Ime mu je Bill Thompson. Menedžer je.
Zakaj je tako pomemben?
Odprl mi bo vrata.
Uredil mi bo avdicije, na katere sama ne bi mogla.
Naredil dobre portrete.
Razumem.
Kako se piše?
Bill Thompson.
Je pri Thompson and Gold. Lahko jih pogledaš, dobri so.
Voda vre.
Kje je Elena?
Čaj si pripravljam. -Fajn.
Kje je tvoja skrbnica?
Elene danes ni. Hči je zbolela. Pri zdravniku je.
Torej si sama.
Sama si lahko skuham čaj.
Prav.
Hočeš videti portrete?
Poslala ti bom povezavo. Boš znala odpreti dokument?
Ja.
Dobro.
Prav.
Kasneje te pokličem. Rada te imam.
Adijo. -Adijo.
METULJ VIDEO
Pozdravljena,
Alice. Jaz sem ti in moram ti povedati nekaj pomembnega.
Verjetno si prišla do točke, ko ne moreš več odgovoriti na vprašanja.
To je logičen naslednji korak.
Prepričana sem.
Zaradi tega, kar se ti je zgodilo,
se ti zdi, da je tragično, toda
tvoje življenje ni bilo tragično.
Imela si izjemno kariero.
Odličen zakon
in tri čudovite otroke.
V redu, poslušaj...
To je zelo pomembno.
Prepričaj se, da si sama in pojdi v spalnico.
V spalnici je omarica z modro lučko.
Odpri zgornji predal.
V njegovem zadnjem delu je steklenička s tableti.
Na njej piše: "popij vse tablete z vodo".
Veliko tablet je v njej.
Zelo pomembno je, da vzameš vse.
Prav?
Potem
lezi
in zaspi.
In nikomur ne povej, kaj delaš.
V spalnici je omarica z modro lučko.
Odpri zgornji predal. V njegovem zadnjem delu je steklenička s tableti.
Na njej piše: "popij vse tablete z vodo".
Modra lučka...
Prepričaj se, da si sama in pojdi v spalnico.
V spalnici je omarica z modro lučko.
Odpri zgornji predal. V njegovem zadnjem delu je steklenička s tableti.
Na njej piše: "popij vse tablete z vodo".
Veliko tablet je v njej.
Zelo pomembno je, da vzameš vse.
Potem lezi in zaspi.
In nikomur ne povej, kaj delaš.
Živjo!
Jaz bi kekse s kremo in čokoladnimi lešniki.
Alice, ti že veš, kaj boš?
Kekse s kremo in čokoladnimi lešniki.
Ne, ljubica. Običajno vzameš navadnega z borovnicami in kokosom.
Prav. -Navadnega z borovnicami in kokosom, prosim.
Ali, vidiš tisto stavbo tam?
Veš kaj je to?
Mislim, da ne vem.
To je Columbia, kjer si predavala.
Nekdo mi je rekel, da sem bila dobra profesorica.
Ja, bila si.
Bila sem res pametna.
Najpametnejša oseba kar jih poznam.
Ali...
še vedno želiš biti tu?
Nisem še končala. Morava že iti?
Ne.
Ne skrbi.
Vzemi si čas.
So to vse tvoje stvari? -Poslala sem še nekaj škatel.
Si žalostna, ker zapuščaš LA?
Prepričujem se, da nisem več dekle z vhodne obale.
Kje je mama? -Spi.
Tu je...
tvoja stara soba.
Kako je uspelo s tvojim novim menedžerjem?
To je družba z zahodne obale. Ne tako dobro.
Škoda. Si prepričana, da te to ne moti?
O tem sva že govorila.
Prav.
To je New York. Šla bom na avdicije, predstave.
Vem, da moram biti tu, tako da...
Boljši človek si kot jaz.
V redu je. Prav?
Hladno postaja.
Greva nazaj domov?
Pridi, greva.
Živjo.
Kako je bilo na sprehodu?
Mislim, da te ne poznam.
Poznate. -Mama, to je Elena.
Sok ti bom prinesla, prav?
Sleciva jakno in vstopite.
Nočni let v San Francisco lovi luno preko Amerike.
Že leta nisem bila na letalu.
Na 10.000 metrih, dosežemo tropopavzo.
Velik pas mirnega zraka.
Najbliže ozonu, kar sem lahko. Sanjala sem, da sem tam.
Letalo je preskočilo tropopavzo,
varen zrak in doseglo zunanji obod.
Ozon, ki je razcapan in raztrgan.
Njegove krpe so obrabljene kot staro platno in to je bilo...
zastrašujoče.
Videla sem nekaj, kar lahko le jaz vidim
zaradi čudovite sposobnosti, da lahko vidim take stvari.
Duše so se dvigale daleč iznad zemlje.
Duše mrtvih ljudi, ki so umrli zaradi
lakote, vojne, kuge.
Krožile so navzgor kot preobrnjeni padalci.
Vrteči se z rokami ob bokih.
Duše odhajajočih so se prijele za roke,
sklenile gležnje in formirale veliko mrežo duš.
Duše so bile triatomske molekule kisika, kot ozon.
In zunanji obod jih je vsrkal in se tako popravil.
Nič ni za vedno izgubljeno.
Na tem svetu je nekakšen boleč napredek.
Hrepenenje po tistem, kar smo zapustili
in sanjanje o bodočem.
Vsaj jaz tako mislim.
To je to.
Ti je bilo všeč?
To, kar sem prebrala. Ti je bilo všeč?
O čem...
O čem je bilo?
O ljubezni.
Ja, ljubezni.
Ja, mama.
Šlo je za ljubezen.
ŠE VEDNO ALICE
Prevod: JP